Főszerepben
TÁVOL A MENNYORSZÁG
Zene
Fényképezte
Anya, alhatok ma Hutchéknál? Mrs. Hutchinson megengedte.
Nem, apáddal elmegyünk, vigyáznod kell a húgodra.
- A csudába! - Engedd anyát beállni!
Sherry Seeger azt mondta, csak hat dollár.
Kérlek, anya!
Sybil, hála az égnek!
- Tudtam, hogy a boltba megy. - David, segíts Sybilnek!
- És Janice mért nem? - Miért.
Neki ott a saját cucca, és máris megy fürödni.
Apátokkal programunk van, úgyhogy ne tartsátok föl Sybilt!
Igenis.
Telefonált Mr. Whitaker?
- Eddig nem. - Mit szól ehhez?
Anya, megvehetem?
Mondtam, megbeszéljük apáddal. Most siess!
David, tedd el a bicajt, segíts becipekedni!
Hol a dzsekid?
Bent.
Hello, idegen! Nem három óra múlva találkozunk?
De igen, de muszáj volt egy pillanatra átszaladnom.
- A minták? - Naná!
- Gyere be egy percre! - Nem is maradhatok tovább.
David, mit mondtam?
Máris viszem.
Képzeld el a terítékkel, amit mutattam!
Kék a kékkel. Nem gyönyörű?
- Nagyon. - Tetszik?
Reggel hívom a szállítót, te megállapodsz az előlegben,
és egyenesben vagyunk. - Cél a Magnatech '57!
- Kösz, hogy átjöttél. - Akkor nyolckor.
Frank sosem késik.
Anya, te kislánykorodban ugye pont úgy néztél ki, mint én?
Akkor, ha felnövök, olyan leszek, mint te?
Ilyen akarsz lenni, kicsikém?
Igen, remélem, ugyanolyan csinos leszek.
Milyen kedves bók a legkedvesebb kislányomtól!
Negyed nyolc. Hol lehet apátok?
Sybil, a kesztyűmet az előszobaasztalon hagytam?
Igen, látom.
Mindjárt húsz, és Whitaker még nem telefonált.
Kezdek aggódni.
Hívtam az irodát is, de persze nem volt ott senki.
Remélem, ez ő lesz, mert ha nem...
Whitaker-ház.
A hartfordi rendőrségtől keresem Mrs. Frank Whitakert.
- Ki az? - A rendőrség.
Halló?
- Mrs. Frank Whitakerrel beszélek? - Igen.
Egy pillanat.
- Cathy... - Frank, mi történt?
Minden rendben, ez az egész csak egy félreértés.
Értem kell jönnöd, csak úgy engednek el.
Ne aggódj drágám, sietek.
Segíthetek, asszonyom?
Csak vigyázzon a gyerekekre. Mindjárt jövünk.
- Ez az ön példánya. - Köszönöm.
Frank!
Hidd el, ha nincs az a zöldfülű kis rendőr,
az egész színjátékra nem kerül sor.
Ami azt illeti, láttam is azt a csavargót,
akit kerestek, de nem hallgattak meg.
Szóval ittatok munka után?
Hogy érted?
Alkoholszintről beszéltek.
Krisztusom! Egyetlen koktélt ittam meg Bill-lel munka közben.
- Ez főbenjáró bűn? - Természetesen nem.
Jól elrontották a kedvemet.
Rendben van. A kocsi is.
Frank szerint csak a lökhárító sérült.
Persze én nem értek a kocsikhoz.
Sajnálom, hogy kihagytuk.
Kedves volt.
Azt mondta, mindenki halálra unta Mona Lauder pletykálását.
Sajnálom.
Drágám, nem kell sajnálnod.
Csak egy ostoba félreértés volt.
Fáradt vagyok.
Hát persze. Aludj csak!
Itt a busz!
Jók legyetek!
Sziasztok!
- Kérsz még egy pirítóst? - Késő van, mennem kell.
Csomagoljak ebédet?
Kösz, ne. Egész héten munkaebédeim vannak.
Ha a tejesember, a csekk a fiókban van!
Örülök, hogy jobban vagy.
Köszönöm.
Bocsássanak meg!
Mrs. Whitaker, ő Mrs. Leacock. Azt mondja, megbeszélték.
Jesszusom, elfelejtettem! Elnézést.
Én kérek elnézést.
De a váratlan helyzetek a legfotogénebbek.
Szia, drágám.
- Mrs. Leacock. - Örvendtem, Mr. Whitaker.
A férje elbűvölő ember.
Hát igen, mi is kedveljük.
Tessék, érezzék magukat otthon!
De még mindig nem tudom, miért akarnak engem meginterjúvolni.
A Weekly Gazette olvasói ugyanolyan nők, mint ön, családdal, háztartással.
Egy jó társasági lap nem csak pletykákat terjeszt.
Ön egy sikeres üzletember büszke felesége.
Partikat szervez, és a közönség előtt ott áll a férje oldalán.
A connecticutiak számára önök Mr. És Mrs. Magnatech.
Ez hízelgő.
De az életem nem különbözik más nőkétől.
Nem is akartam soha semmit...
Mi a baj?
Csak láttam valakit odakint járni.
Hát ez...?
Talán hívnia kéne a rendőrséget.
Elnézést, segíthetek?
Ki maga?
Bocsánat, asszonyom, Raymond Deagan vagyok, Otis fia.
Csak az ő...
Otis fia?
Borzasztóan sajnálom, hogy úgy beszéltem magával,
de nem tudtam, ki jár a kertben. - Semmi gond.
Hallottam, az apja kórházban van.
Sajnos eltávozott.
Erről fogalmam sem volt. Fogadja őszinte részvétem!
Együtt érzünk önnel. Az apja csodálatos ember volt.
Köszönöm.
Asszonyom, a szállító telefonál.
Köszönöm.
Bocsásson meg egy percre!
Persze.
Mrs. Leacock, nagyon sajnálom, egy kis türelmét kérem.
Magnatech. Kit kapcsolhatok?
- Jó reggelt, Mr. Whitaker. - Kitty, milyen csinos ma!
Reggelt, Marlene. Stan.
Hogy van a város második legjobb golfozója?
Túlköltekeztünk?
A nejeink partija tett be?
Majdnem. Millstein hívott.
New York megkurtította a határidőt.
- Ugye viccelsz? - Sajnos nem.
Ki akarják szorítani belőlünk a szuszt? Doug tudja már?
Már hívtam.
Gyűjts össze mindenkit! Ebéd mellett megbeszéljük a dolgokat.
Marlene, tegye át a termelési értekezletet estére!
És kérem, hívja föl a feleségem! Kösz, Stan.
Mrs. Whitaker az egyesen.
Sajnálom, Frank.
Megértem, csak nem szeretném, ha agyondolgoznád magad.
Tudom. Igen.
Akkor viszlát este, drágám.
Elnézést a fennakadásokért. Hol csináljuk a következőt?
A kandalló előtt.
Ez az. Mosolyt!
Hát nem bájos?
Most jó.
Akkor kész is volnánk. Bob, Rick, uraim...
Biztos egyedül megy, uram?
A haditengerészet egykori első tisztje maga is megtalálja a kocsiját.
Viszlát reggel!
Merre mész, tigrisem?
David, mondtam már, hogy zárd el azt a ricsajt, és feküdj le!
Csak ezt az egyet!
Megmondtam, hogy nem!
A fenébe!
Ezt a fajta beszédet nem tűröm el a házban.
Indulás!
És moss fogat!
Igazolványt!
Tessék?
Igazolványt, jogosítványt.
Köszönöm, uram, kellemes estét.
Mivel szolgálhatok?
Csak egy scotch-csal, tisztán.
Máris.
Parancsoljon.
Még egyszer ugyanazt!
A híres mondás szerint:
"Minden nagy férfi mögött egy nagy asszony áll.
Ez esetben több is, feleség és anya, Mrs. Magnatech személyesen.
Természetesen Cathleen Whitakerről van szó,
aki még a négereket is családtagokként kezeli."
Mutasd! Mit képzel ez a nő?
Cathy azóta ilyen liberális, hogy az egyetemen beszállt
a zsidó fiúk színjátszó körébe. ,, Vörös volt a beceneve.
Az istenért!
Menjünk be, mielőtt Joe McCarthy erre téved!
Ó, a kedvenc sálam!
Biztos meglesz a ház mögött.
Ez nem a te napod.
- Tényleg "Vörös"- nek hívtak? - Ugyan már, Nancy!
Kér még valaki daiquirit?
Inkább nem.
Egy elég volt.
Lányok, elég a köntörfalazásból!
Nancy?
Hadd ne.
Nem lehet ilyen rossz a helyzet.
Nos hát, Mike...
...ragaszkodik a heti egyhez.
Az semmi.
- Heti egy? - Bezzeg Ron kettőt-hármat akar.
- Tényleg? - De mennyire!
Nekem van egy barátnőm, Shirley Dawson.
Az ő férje minden munkanap egyszer, és még háromszor hétvégén.
El tudjátok képzelni?
Isteni volt, Cathleen!
Szervusztok.
- A csirke is. - Kösz, EI.
- Holnap hívlak. - Jó. Szia.
Ez nem...? Ó, elnézést.
Megtalálta?
Az egyik nyírfán akadt fenn, ott hátul.
Nagyon fújt a szél.
Befelé menet lerepült a nyakamról.
Gondoltam, az öné.
Ki más ilyen szórakozott?
Nem, a színe miatt. Illik önhöz.
Köszönöm, Mr. Deagan, hogy megtalálta.
- Kérem, szólítson Raymondnak. - Köszönöm, Raymond.
Egyébként minden gyönyörű.
Igyekszem mindenről gondoskodni.
Nem lehet könnyű így átvenni az apja helyét.
Apa ügyei...
a boltom és a kislányom mellett...
nincs időm tépelődni.
Nem tudtam, hogy van gyereke.
- Egy. Sarah-nak hívják. - Hány éves?
Tizenegy.
Biztos gyönyörű gyerek. A feleségével büszkék lehetnek.
A feleségem Sarah ötéves korában elhunyt.
Részvétem.
Köszönöm. Sarah és én...
jól megvagyunk.
Valahol van egy képem róla.
Megvan. Ő az.
De drága! Micsoda szemek!
És milyen boltról beszélt?
Virágbolt. Egy kicsi üzlet a Hawthornon.
Eleinte kertészeteket láttam el. Hat éve nyitottam boltot.
Eddig csak ebben vált hasznomra a végzettségem.
Ez csodálatos! Büszke kéne legyen rá.
Az is vagyok.
Ha egyszer a környéken jár, nézzen be!
- Megteszem. - Hát akkor...
- Köszönöm. - Szívesen.
Talán apátok. Fölveszem.
Frank, még nem indultál el?
Ne már megint!
Rendben. Szervusz, drágám.
- Megint nem jön haza? - Csak későn.
Apa nem is akar hazajönni.
Dehogynem, csak nagyon sok a dolga a munkahelyén.
- Igen! - Fogd be!
Janice, elég!
Sybil, tudja, mit?
Csomagolja be az uram vacsoráját, elviszem neki.
Be a városba?
Nincs olyan messze. A gyerekek itt maradnának.
Az uram pedig megmenekül az éjszakai perecevéstől.
Köszönöm.
A férjemnek, Mr. Whitakernek hoztam valamit, a 12-dikre.
- Rendben. - Köszönöm.
Frank?
Ó, Frank.
Cathy...
Mr. Maynard csinált egy költségbecslést a tetőre.
A konyhában van.
- 1200. - Cathy...
Nem megy.
Én nem...
Mit?
Tudod...
valamikor...
régen...
nagyon régen...
voltak...
problémáim.
De azt hittem...
hogy annak már vége.
Sose gondoltam... - Problémáid voltak?
Igen.
És soha nem beszéltél róluk orvossal?
Nem.
Senkivel?
Nem értem.
Én sem.
Biztos vannak, akik...
Nem tudom.
Mert...
különben én nem tudom, mit...
Rendben.
Köszönöm.
Mr. És Mrs. Whitaker? Ő dr. Bowman.
Üdvözlöm, Mr. Whitaker.
Mrs. Whitaker, örvendek.
Akkor kezdjük!
Talán jobb lenne, ha a férjével négyszemközt beszélnék.
Négyszemközt, persze.
- Jobb lesz így. - Természetesen.
- Itt kint várlak. - Rendben, drágám.
Manapság a közvélemény erről már sokkal felvilágosultabban,
tudományos alapon foglal állást.
Ám aki kezelésre vágyik, hiába van benne akarat
a normális életvitelre, mindössze 5-30 százalékos
sikerre számíthat a heteroszexuális átállásban.
Sokan a kezelés részleteit hallva lépnek vissza.
Miért, miből áll a kezelés?
Pszichiátriai kezelésekből, heti minimum kétszer.
Beszélgetésből?
Igen, bár néhány beteg komolyabb kezelést is igényelt.
Vagyis?
Elektrosokk-terápiát, vagy hormon-kiegyensúlyozást.
Tudom, ez elsőre elég döbbenetesen hangzik.
Gondolkodjon rajta!
Vegye sorra a lehetőségeket a feleségével.
Nem. Már döntöttem.
Kezdjük el a kezelést!
Nem hagyhatom, hogy tönkremenjen az életem.
A családom élete.
Ez csak betegség lehet, mert az érzés,
amit kivált belőlem, az önutálat.
Ígérem, mindent el fogok követni.
Leküzdöm ezt az ingert, Isten úgy segéljen!
Kérem, egyeztessen időpontokat Rosalynnel!
- Találkozunk jövő kedden. - Köszönöm, doktor.
Köszönjük.
- Frank? - Mi van?
Büszke vagyok rád.
- Ne mondd ezt! - De igen.
Dr. Bowman rendes embernek látszik.
Nem tudom. Biztosan az.
Máskülönben nem mennél vissza hozzá.
Kihez mehetnék?
Biztos van más orvos Hartfordban vagy Springfieldben, aki...
Csak véget akarok vetni ennek a dolognak.
Érted?
Kérlek, ne!
Sajnálom.
Annyira sajnálom.
Jó reggelt, uram, remélem, kellemes napja lesz.
Köszönöm.
Jó reggelt.
- Marlene. - Ezt a szekrényben találtam.
Mi ez?
A lámpája. Ami eltűnt.
Megjavíttassam? - Igen, köszönöm.
Mr. Fine várja önt...
Nem láttalak.
Minden rendben?
Velem? Persze.
- Mi újság? - Megvan a kefelevonat.
- Milyen? - Remek.
Hagyd itt! Amint tudom, megnézem.
Aztán majd mondd el a véleményed!
Elsőnek te fogod hallani.
Mikor jössz ki golfozni? Hetek óta nem láttunk.
Tudom.
Vasárnap. Nincs kifogás.
- Rendben. - Szavadon foglak.
- Kösz még egyszer. - Biztos elég lesz?
A szállítók mindent elintéznek. Már csak pár dolog kell.
Kiállítás szombaton. Kezdd puhítani Franket!
Ne aggódj, már épp elég puha.
Sajnos Mona Lauder is ott lesz.
Megjött a bácsikája New Yorkból, valami menő műkereskedő.
Láttam Mona egyik szoáréján. Nekem kicsit túl rikító.
Hogy érted?
Mint egy pávakakas.
- Csak nem...? - De igen. Olyan.
Persze lehet, hogy csak képzelem.
Téged nem érdekel ez?
Nem igazán. Persze nincs ilyen ismerősöm.
Nevezz ódivatúnak, de szeretem, ha egy férfi talpig férfi.
Mi ez a faggatózás?
Én csak kíváncsi vagyok. Csak ennyi.
Olvastam egy cikket egy magazinban. Mi van?
Semmi, csak örülök, hogy találtál magadnak egy újabb nemes célt.
"Cathleen Whitaker még a homoszexuálisokat is szereti."
Micsoda szó!
Akkor szombat. Hozd Franket is!
Megpróbálom.
Billy Hutchinson elcsípett egy passzt a 10-esnél, és befutott.
Látnod kellett volna.
- Apa, megnézed a balettszámomat? - Én beszélek!
Hadd vacsorázzon apátok!
Kérsz még, drágám?
Elég volt.
- Van még a sütőben. - Nem, köszönöm, elég volt.
A Lincolnnal játszunk szombaton. Ha nem dolgozol...
Szombaton lesz a kiállítás megnyitója is,
amit Eleanorék szponzorálnak. - Atyaég!
Tudom, hogy utálod, de Eleanor könyörgött, hogy hívjalak el.
És velem mi lesz?
Senkit nem érdekel, mit csinálok szombaton?
Sajnálom, de én nem mondhatom le a programomat.
Apa eljöhetne. Nem?
Meglátjuk.
Janice, ideadnád a vajat?
Frank?
Voltál nála?
Igen.
Nem is mondtad.
Mi volt Bowmannél?
Semmi különös.
Többet nem osztanál meg szerető hitveseddel?
Amit a doktorral beszélek, magánjellegű.
Ezt fogadd el!
Értem, drágám.
Várj, míg meglátod az előételt!
A szállító fantasztikus munkát végez.
Szerintem idén tökéletesen elégedett leszel.
Eleanor, sajnálom, hogy késtem.
Hello, Mona.
Hadd mutassam be a bácsikámat, Morris Farnsworth-öt!
Rém sikeres gothami műkereskedő, aki volt kedves leereszkedni közénk.
Engedd meg, hogy bemutassam kedves barátnőm, Cathleen Whitakert,
akinek arca jól ismert a hartfordi lapok társasági rovatából.
Ne is figyeljen rá, Mr. Farnsworth!
- Örvendek. - Érezze jól magát!
Morris épp hihetetlen történetet mesélt egy hamis Rembrandtról.
Nem tartunk föl, biztos megnéznéd a kiállítást.
Alig várom.
Csodálatos, Eleanor, büszke lehetsz rá.
Köszönöm.
- Örvendtem, Mr. Farnsworth. - Hasonlóképp.
Egy hartfordi fejes felesége Picassóval flörtöl?
Mrs. Leacock, örülök, hogy látom.
- Hogy van az elbűvölő férje? - Jól, köszönöm.
Megbocsát egy percre?
Persze.
Raymond, micsoda meglepetés, hogy itt látom!
- Mrs. Whitaker, hello! - A lánya?
Igen, az én Sarah-m.
Hello, Sarah.
Nézd csak! Nem Hutch és a kisöccse játszik odakint?
Ugye emlékszel rájuk?
Tudod, mikor a Hutchinson-házban jártunk.
Igen.
Miért nem mész, és játszol velük egy kicsit?
Menj, a papa kedvéért.
Jó kislány!
- Elbűvölő gyermek. - Köszönöm.
Honnan hallott a kiállításról?
Olvasok újságot.
Elnézést, csak olyan hihetetlen, hogy itt találkozunk.
Csak vicceltem.
Nekem nincsenek előítéleteim.
A férjemmel hiszünk a négerek egyenjogúságában,
és támogatjuk az NAACP-t.
Örömmel hallom.
Ezt tudnia kell.
- Köszönöm. - Nincs mit.
Rajta!
Egyenesebben kell eldobnod, Tommy!
És erősebben. Egy, kettő, három... Most!
Túl nehéz.
- Mi van? - A repülőtök farnehéz.
Ki kérdezett? Gyere, Bobby!
Mit gondol a modern művészetről?
Nehéz szavakba foglalni. Csak azt tudom, mi tetszik és mi nem.
Ez például - hogy is kell kiejteni, Mirra?
Mirő.
Nem tudom, miért, de egyszerűen imádom.
Talán az érzés miatt, amit ad. Tudom, ez elég semmitmondó.
Inkább igazol valamit a modern művészettel kapcsolatban.
Mi az?
Hogy a vallásos művészet hagyományait folytatja.
Meg akarja mutatni az istenit.
A művész csak lecsupaszítja azt a legalapvetőbb elemekre.
De amikor ránéz arra a Mirő-képre, ugyanazt érzi.
Ez gyönyörű volt.
Az igazság az, én jobban szeretem a régi mestereket.
Rembrandt, Michelangelo...
- Megbocsát? - Persze.
Minden csodálatos.
Ki az az ember? Teljes a felzúdulás.
A miatt a nevetséges cikk miatt?
Ki ő?
Raymond Deagan, Otis fia.
- A kertészed? - Az apja meghalt,
Raymond jár helyette.
Úgy látom, közeli viszonyban vagytok.
Ezt hogy érted? Érdekes véleményt mondott Miróról.
Ennyi az idő? Rohanok.
Kitisztíttatom a szőnyegeket.
- Mikor jön a partiszervíz? - Négykor.
- Átjövök támasznak. - Drága vagy.
Nem mintha az integráció ellen volnék.
Ez a dolgok keresztény rendje.
De ami Little Rockban történt, megtörténhet Hartfordban is.
- Badarság! - Miért?
Először is, itt nem Faubus a kormányzó.
És legfőképp: Nincsenek négerek.
De attól még vannak veszélyes integráció-párti aktivisták.
Veszélyesek?
Ráadásul igen vonzók.
Híresek a négerszeretetükről.
Dick, hagyd abba! Honnan veszed ezt?
- Shirley olvasta föl. - Gondolhattam volna.
- Miről van szó? - Semmiről.
Hadd töltsek még! Elnézést.
Hát itt vagy! A legcsinosabb nő a társaságban!
Ezt teszi az alkohol, Stan. És ha Eleanor meghallja?
Szerintem akkor is Frank a város legszerencsésebb pasasa.
Az egész csak átverés. Látnátok őt smink nélkül!
Frank!
Igaza van.
Mi nők sosem adjuk ki magunkat, megvannak a titkaink.
De mennyire!
Nem hoznál a férjednek még egy italt?
- Nem gondolod, hogy elég volt? - Szerintem nem volt elég.
Hadd emeljem poharam a ház urára és asszonyára,
vendéglátóinkra, akik idén is felejthetetlen partit rendeztek.
Frankre és Cathyre, Mr. És Mrs. Magnatechre!
Nagyon köszönjük. Kinek tölthetek valamit? Ron?
Kösz, nem.
- Nekem! - Te már tele vagy.
- Bízza rám, Mrs. Whitaker. - Köszönöm.
Cathy.
Minden rendben, édesem?
Hogy érted?
Sose láttam még Franket ilyennek.
Megerőltető mostanában a munkája.
- Csak erről van szó? - Igen.
- Ugye elmondanád, ha nem? - Persze.
Azt hiszem, ez a parti megint kivételesen jól sikerült.
Valóban kellemes volt.
Cathleen, ma megint túltettél magadon.
Köszönöm.
Hát ez egész remek parti volt, a körülményekhez képest.
Bárcsak...
ne csináltál volna jelenetet...
a barátaink előtt.
Ha nem ragaszkodtál volna...
Mi az?
Ó, Frank.
Jesszusom...
Cathy, már arra sem vagyok képes! Uramisten!
Nem számít. A fontos, hogy próbálkozunk.
- Ne! - Miért?
Biztos vagyok benne, hogy Dick Dawson szívesen gondoskodna az igényeidről.
Szerintem nem bánnád, hiszen Dick jóképű férfi.
Stan is besegítene.
- Rajtad kívül senki más nem kell. - Engedj el!
Számomra teljes értékű férfi vagy!
Hagyd abba!
Cathy, nagyon sajnálom.
Jól vagyok. Semmi baj.
Vérzel?
Csak kicsit.
Hozhatnál nekem egy kis jeget.
- Jeget? - Igen.
Tudom. Jól vagyok.
Édesem, nem tudok maradni, Stannel ebédelek a klubban.
Jó mulatást! De ezek nélkül nem engedlek el.
Csinos így a hajad.
- Csak kipróbáltam. - Bűbájos.
Hoppá!
Kösz.
- Cathy? - Tessék.
Mi történt a fejeddel?
Buta módon nekimentem az ajtónak.
Cathy.
Mi van?
Történt valami köztetek Frankkel?
Hogy érted?
A legjobb barátnőd vagyok.
Semmi nem történt, semmi az égvilágon.
Tudom...
Én vagyok a legjobb, legközelibb barátnőd.
Éjjel-nappal fölhívhatsz, ugye tudod?
Mrs. Whitaker?
Segíthetek?
Biztos?
Jól vagyok.
Nehézségeink vannak a férjemmel.
Minden házasságban előfordul.
Akkor is szörnyen érzem magam.
Bocsásson meg.
Én önnek?
Mrs. Whitaker, ki kell most mennem bokrokért egy farmra, kívül a városon.
Muszáj elindulnom.
Nem tart velem?
Friss levegő, környezetváltozás, meglátja, jót tesz.
Nem, nem lehet.
De köszönöm az ajánlatot, nagyon kedves.
- Biztos? - Mrs. Whitaker?
- Igen, Sybil? - Mrs. Barker keresi.
Máris megyek.
Be kell mennem.
Nem tesz semmit, úgyis el akartam hozni őket ötkor.
Hogy tegyük át csütörtökre? Nem látom akadályát.
Örülök, hogy segíthettem.
Persze, viszlát.
Raymond!
Mrs. Whitaker.
Hello.
Most hívtak, átszerveződött az egész napom.
Szóval...
Meggondolta magát.
Jó.
Gyönyörű. Mi ez?
Hamamelis. Varázsmogyoró.
Ritka ezen a vidéken.
Gyönyörű. Igaza volt.
Az egész hely lélegzetelállító.
Az egy ösvény?
Gondolom.
Nézzük meg!
Rendben.
Néha jobban bízunk olyanokban, akik kívül állnak a világunkon.
De ha az ember egyszer megbízik valakiben, az már nem kívülálló.
Nézze, de gyönyörű!
Ő csinálta?
Nem akart megütni.
Sajnálom.
Mindnyájunknak megvannak a magunk gondjai.
Magának is...
Mi?
Nem tudom.
Mióta összefutottunk azon a kiállításon,
azon töprengek, milyen lehet egyedülinek lenni a teremben.
Színesbőrűnek, vagy hogy is mondják.
Milyen érzés lehet.
Biztos, hogy én soha...
Azt hiszem, idővel hozzászokik az ember.
Ne értsen félre, van olyan része a világnak, itt, Hartfordban is,
ahol mindenki hozzám hasonló.
A gond az, hogy kevesen lépik át a határát.
Én csak azt akarom, amit minden apa.
Esélyt, amit én nem kaptam meg. - Ez természetes.
Elmondok valamit, ha érdekli.
Érdekel.
Éhes? Ne együnk valamit?
Rám férne.
Hadd vigyem el az egyik kedvenc helyemre!
Meleg étellel, hideg itallal és halk zenével szolgál.
- Nem is kell több. - Akkor gyerünk!
Egy zöld Edsel!
- Itt vagyok. - Jöjjön, asszonyom!
Parancsoljon.
Nagyon köszönöm.
Uramisten!
- Hadd segítsek! - Köszönöm.
- Nem étteremhez öltöztem. - Ugyan már!
- Raymond... - Ne féljen, barátságos hely.
Mi az, Esther, már nem is üdvözölsz?
Elvagy te az én üdvözlésem nélkül is.
Biztos az bánt, hogy már nem járok ide olyan gyakran.
Azt hiszed?
Hoznál nekünk valami italt?
- Mit kér? - Egy daiquirit, már ha...
Egy daiquirit és egy bourbont jéggel! Köszönöm!
Mit képzelsz magadról?
Köszönöm.
Remélem, jól szórakozik.
Miért? Igazán barátságos hely.
Hogy vagy, Gus?
Látja?
Köszönöm.
Köszönjük, Esther.
Igyunk az egyedüliségre!
Ha kényelmetlenül érzi magát, elmehetünk.
Ha távol tudok maradni Esthertől, nem lesz gond.
Akkor jó.
Köszönöm, Raymond, ezt a csodálatos délutánt.
Én is köszönöm, Mrs. Whitaker.
Ez olyan hivatalosan hangzik. Megtenné...?
Mit?
Fölkérne?
Ez csodásan néz ki. Lássuk csak, hová tegyük?
Oda, az ablak mellé.
Igen, gyönyörű.
Valóban.
Vajon hová raktam a listát?
Megígértem Janice-nek, hogy elmegyek a balettbemutatóra.
Nem késhet el.
- Kérni akartam öntől valamit. - Igen?
Hogy is hívják azt a templomi egyletet, amihez tartozik?
- Az Ebenezer baptista iskolára gondol? - Azt hiszem.
Vagy a Déli Zöld Baptista templom adománygyűjtőire?
- Nem tudtam, hogy több is van. - Valamire mindig föliratkozom.
Csodálom, hogy a munkája mellett ennyi mindenre talál időt.
A padláson sok holmi van, amit nem használunk.
Arra gondoltam, fölajánlhatnánk a rászorulóknak.
Mrs. Whitaker, biztosan nem lesz nehéz rászorulókat találni.
Igaza lehet.
Hello! Miben segíthetek?
Jó napot, hölgyem, az én nevem Reginald Carter,
ő pedig Martha Livingston.
A hartfordi NAACP képviseletébenű bátorkodtunk megkeresni önt.
Ismerem a szervezetüket.
Lenne kedves elolvasni az ismertetőnket?
Persze.
Aláírná a támogatólistát?
Az a helyzet, hogy sietek. Sybil, aláírná helyettem?
- Igen, asszonyom! - Köszönöm.
Anya!
Szia, drágám. Most kezdődött?
Hol vannak a többiek?
Ott.
Janice?
Sybil?
Halló?
- Cathy? - EI?
Hála az égnek! Egész nap kerestelek.
- Mi a baj? - Nem hallottad?
Mi történt?
Gonosz pletykák kaptak lábra.
- Miről? - Rólad.
Az istenért, mi?
Mona terjeszti.
Valósággal megszállottként esküdözik mindenkinek,
hogy együtt látott téged egy színesbőrű férfival,
egy teherautóból kiszállni.
Azzal, akivel a kiállításon is beszéltél.
Felháborító!
Néha elbeszélgetek Mr. Deagannel, de ez úgy hangzik...
Fogalmad sincs, mi folyik itt. Reggel óta csörög a telefon.
Ez az egész abszurd!
Tudom, drágám.
Vajon mit tehetnék?
- Kezdetnek szerezz űj kertésztl - Frank?
Visszahívhatlak? Frank most jött meg.
- Hát persze. - Akkor később.
Mit keresel itthon? Minden rendben?
Csak egyet árulj el! - Mit?
Igaz, amit beszélnek?
Hogy képzelheted...
Mert ha kiderül, hogy igen, istenemre esküszöm...
Szóval hallottad ezt a képtelenséget?
Dick Dawson nem tartotta képtelenségnek, amikor ma reggel fölhívott.
Az egész város ezt beszéli. - Meghallja Sybil!
Elküldtem.
Van fogalmad róla, micsoda botrányt okozhat ez?
Milyen hatással lehet rám, és a nyolc év alatt
megszerzett reputációmra?
Rád, a gyerekekre, és a vállalatra?
Esküszöm, bármit látott vagy gondolt Mona Lauder,
az csak az ő agyszüleménye.
Beszéltem időnként Raymond Deagannel.
Elhozta a kislányát a kiállításra.
Úgy látszik, még itt, Hartfordban is, a gondolat,
hogy egy fehér nő szóba áll egy színes férfival...
- Ne prédikálj nekem! - Tudod, milyen az a nő!
Különben kiadtam Raymond útját, többé nem fogjuk látni.
Jó.
Azért jöttél haza, amit Dick mondott?
Vagy történt más is?
Nevezhetjük megelőlegezett karácsonyi prémiumnak.
Hogy érted?
Egy hónap rendkívüli szabadság.
Az év legmunkásabb időszakában. Szép kis jutalom!
De ha figyelembe vesszük, mennyit dolgoztam,
mióta a jó öreg doktor Bowman színre lépett,
azt, hogy Millstein szerint több éves lemaradásban vagyok...
A legkevesebb, amit a cég adhat, egy kis szabadság.
Palm Springs szép ilyenkor, legalábbis a fejesek szerint.
Lehet, hogy neked nem úgy tűnik, de egy kis kikapcsolódás,
egy vakáció most jól jöhet...
mindkettőnknek.
Micsoda rémes napod lehetett!
Apa hazajött! Mit csinálsz te most itthon?
Apádnak dolga van.
Igyál egy kis tejet, és kezdj hozzá a leckédhez!
Igen, anya. De apa...
Fogadj szót!
Igen, uram.
- Mr. Deagan! - Igen, Jake?
Egy hölgy, telefonon.
Megyek.
Hello!
Köszönöm, hogy eljött. Tudom, sok a dolga.
Semmi gond. Örülök, hogy hívott.
Biztos minden rendben?
Mit tehetek önökért?
Elmehetnénk?
Persze.
Mi a baj? Mi történt?
Személyesen akartam önnel beszélni.
Nem megy.
Mi?
Nem barátkozhatok tovább önnel.
Ön olyan kedves volt, én meg bolondot csináltam magamból,
mert azt hittem...
Mit?
Hogy egy ember közel kerülhet egy másikhoz?
Hogy érdekelheti?
Hogy egyetlen futó pillanatra a felszín alá láthat?
A színek mögé?
Gondolja, hogy egyszer tényleg képesek lehetünk rá?
A felszín alá látni?
"A letaszíttatás után a menny távoli fény csupán."
Igen.
Nem is gondolhatok mást.
Irigylem.
Sok szerencsét, Raymond!
Mrs. Whitaker!
Hé, te!
Engedd el!
Igen, te!
Raymond, kérem, ne!
Maga csodálatos.
Ez az! Köszönöm, anya, köszönöm, apa!
Boldog karácsonyt!
Most már nem főznek le a többiek!
Tessék, drágám, ahogy szereted.
- Apa, nézd a gőzmozdonyom! - Gyönyörű.
Te jó ég! Tudtam, hogy valamit elfelejtek.
Ajándék Télapónak és Télanyónak.
Vajon mi lehet ez?
Bermuda, Acapulco, Rio, Miami...
Te döntesz.
- Segítesz fölkötni? - Egy pillanat.
Stan mindig Miamiról áradozik.
Ó, Frank, Miami csodálatos lenne.
El azt mondja, ott minden rózsaszín.
Tényleg? Akkor talán inkább a Bermudákra kéne mennünk.
Szeretlek, drágám.
ÜNNEPELJE MIAMIBAN AZ 1958-AS ÉV BEKÖSZÖNTÉT!
Nagyon sármosan nézel ki így, fehér szmokingban, nyakkendővel.
Jó, mert levegőt alig kapok benne.
Nem látszik.
Tetszik a ruhám?
Igen, nagyon is. Még nem mondtam?
Nem.
Észveszejtő ruha, és benne egy észveszejtő lány.
Ezt szeretem.
- Elnézést. - Semmi gond.
Szép családja van.
- Köszönöm. Boldog Új Évet! - Önöknek is.
Hölgyeim és uraim, itt az idő!
Kezdődhet a visszaszámlálás az újévig!
Most már mindjárt.
5... 4... 3... 2... 1...
Boldog Új Évet!
Boldog Új Évet.
Neked is.
Hová telepedjünk?
Az asztalhoz.
Martin!
Nem szabad oda bemenned.
Mit mondtam? A medencébe nem szabad bemenned.
Szia.
Jót úsztál?
Hát nem csodásan süt a nap?
- Donna! - Tessék!
- Gyere ki! - Miért?
Mert azt mondom.
Azt hiszem, eleget nézegettem az új fürdőruhadivatot.
Előveszem a könyvem.
Te jó ég!
Fönt felejtettem. De ostoba vagyok.
Lehozzam?
Üldögélj csak!
- Szívesen megyek. - Biztos?
Persze. Újságot is hozok.
Köszönöm, drágám.
Azt hiszem, az éjjeliszekrényen hagytam.
Hutch, nézd!
Nézzétek, srácok, ki jön ott! Apuka kis kedvence.
- Hé, kiskedvenc, hová-hová? - Haza.
Az apucikádhoz meg a fehér spinéjéhez?
Hová mész? Csak játszani akarunk.
Rossz úton jársz, kiskedvenc.
Gyere csak!
Tényleg rossz úton jár. Mint az apucikája.
Itt vannak! Látom a kocsit!
Isten hozta önöket.
- Milyen bájos fogadtatás! - Szia, apa! Szia, anya!
Álomszép volt?
Méghogy álomszép!
- Jól érezték magukat? - Igen, pihentető volt.
David, segíts a csomagokkal!
Apa, sosem találod ki, mi történt az iskolában.
Találgass!
- Föladom. - Majd én segítek.
Billy Hutchinsont és két másik fiút kicsaptak a suliból.
Felfüggesztették őket?
Nem, kicsapták, mert kővel fejbe dobtak egy kislányt.
Ez szörnyű! Egy lányt az iskolából?
Nem, egy négert.
- Ki mondta ezt nektek? - Tommy Hawkins. Ő látta az egészet.
- Sybil, igaz ez? - Igen, asszonyom, sajnos.
- Mi ütött ebbe a városba? - Csak pár ostoba kölyök volt.
Hutch azt mondta, csak meg akarták leckéztetni.
Rémes!
Nem játszhatsz többé Hutch-csal, megértetted?
Igen.
David, bekapcsolnád a tévét?
Persze, apa.
- Hogy betűzöd, hogy "szoknya"? - Egy pillanat, telefonálok.
Szeretném a segítségüket kérni.
Megkaptam az ismertetőjüket, ami nagyon informatív volt.
Kíváncsi lennék, hogy az önkéntesnek jelentkezőktől
milyen jártasságot várnak, mert, tudják...
Igen, várok.
Megjött apa.
Mi van a meccsel?
Megfájdult a vállam, nem bírtam tovább ott ülni.
Nem is szóltál.
Tudok spárgázni. Megnézed?
Apád csak most jött meg, rád meg még vár a lecke.
Megyek.
Szerintem legfőbb ideje, Frank, hogy kivizsgáltasd magad.
Évek óta nem jártál dr. Ellisnél.
Ja, a gyerekorvos szerint Janice-nek fogszabályzó kell.
Muszáj?
Mélyharapása van.
- Apa, találd ki, mit csinálok! - David, hol a kabátod?
- A garázsban. - Mit keres ott?
Leviaszozom apa kocsiját. Nagyon jól fog kinézni!
Hányszor mondtam már, nem mehetsz ki ilyen időben, csak jól felöltözve.
- Igenis. - Föladom.
Ha meg akarsz fázni, én nem vitatkozom veled.
Frank, légy szíves, beszélj a lelkükre, mert én...
Mi a baj?
David, Janice, menjetek föl a szobátokba!
Most rögtön!
Most!
Mi a baj?
Történt valami.
Mi?
Beleszerettem valakibe...
aki viszontszeret.
Még soha nem éreztem ilyet.
Tudom, kegyetlenül hangzik.
Én igazán próbáltam leküzdeni.
Azt hittem, érted és a gyerekekért sikerülni fog.
De nem megy, egész egyszerűen nem megy.
Gondolom...
akkor most válni akarsz.
Eleanor, itt Cathy.
Most már érted, miért nem beszélhettem róla neked?
Drága kicsikém, ezt míg világ a világ, ki nem találtam volna.
Pont Frank!
Azt hiszem, ez volt a legrosszabb az egészben.
A folytonos titkolózás. Zárt ajtók mögött éltük az életünket.
- Van spórolt pénzetek? - Nem sok.
És Frank állása is veszélyben van.
Szívem, ha bármiben segíthetek...
Komolyan. Számíthatsz rám.
Köszönöm, hogy mindig itt voltál nekem.
Azért vicces.
Mi?
Hogy az egyetlen ember, akivel képes voltam beszélni erről,
- Raymond Deagan volt. - Mi?
Igaz. Bár nem úgy, ahogy Mona gondolta.
Olyanról szó sem volt.
Csak beszélgettünk. De valahogy úgy éreztem magam tőle,
nem is tudom, mintha új életre kelnék.
Tisztában vagyok vele, hogy őrültség, de ő jár az eszemben.
Vajon mit csinál? Mire gondol?
Mit mondhatnék? Tele vagy meglepetéssel.
Hogy érted?
Jól lóvá tettél, és én még védtelek Mona állítólagos kitalációival szemben.
Hogy mondhatsz ilyet?
Nem szóltam.
Megszabhatom én bárkinek, hogy élje az életét?
Mondtam, semmi nem történt köztünk.
Mindenesetre ahogy beszélsz róla, az az ellenkezőjére utal.
Mrs. Whitaker?
Elnézést a zavarásért, de...
Igen, Sybil?
Valamit már rég el szerettem volna mondani.
Valamit, amiről tudnia kell, bár nem tőlem kéne hallania.
Mi az?
A színesbőrű kislányról van szó, akit fejbe dobtak.
Mi van vele?
Sajnálom, asszonyom, Mr. Deagan lánya volt az, Sarah.
- Micsoda? Jaj, ne! - A szomszédok szerint már jól van.
Az a szegény, drága kislány!
Hogy volt képes hallgatni? Hetek teltek el azóta!
Kérem, ne haragudjon rám, csak nem akartam rontani a helyzeten.
Tudja, hol lakik Mr. Deagan?
Az apja régi házában a 12. és a Governor sarkán.
Köszönöm.
Most odamegy?
Vigyázzon a gyerekekre! Sietek vissza.
Mrs. Whitaker!
Ne menjek önnel?
Ne, elboldogulok. De köszönöm.
Ki a csuda...?
Igen?
Most hallottam a dologról, és azonnal kocsiba szálltam.
Hogy van? És hogy van Sarah?
Jól vagyunk.
Jöjjön körbe!
Sarah, semmi baj, csak kimegyek egy percre.
Jó.
Miken mehettek át!
Mi lesz a fiúkkal? - Semmi.
Nem teszem ki ennek Sarah-t.
Így is kövek törik be az ablakot minden éjjel.
Szörnyű!
Nem is fehérek dobják őket, hanem színesek.
Ebben az egy dologban egyetértenek a fehérekkel.
De hamarosan egyszer, s mindenkorra odébbállunk.
Elköltöznek?
Igen.
Hová?
A testvérem Baltimore-ban él, szerez nekem munkát.
Már csomagolunk.
Péntekhez két hétre pedig fölülünk egy vonatra.
Mi lesz a munkájával, a bolttal?
Munkám már nincs, senki nem alkalmazna ezek után.
A boltot eladom egy rokonomnak.
Nem maradt itt már számomra semmilyen lehetőség.
Mindig Hartfordban éltem.
Talán egyszer, valamikor...
ha már berendezkedtek,
meglátogathatnám önöket.
Megismerkedhetnék Baltimore-ral.
Úgy tűnik...
megint magányos nő leszek.
Ó, Mrs. Whitaker.
Szólítson Cathynek!
Ott nem ismernek minket.
Nem lenne bölcs dolog.
Azok után...
mindennek vége...
Most az számít...
Csak az számít, hogy mi a legjobb Sarah-nak.
Megtanultam, mivel jár, ha átlépem a határokat.
Láttam, milyen szikrák röpködnek.
Minden értelemben.
Éljen büszke életet!
Teljes életet!
Megteszi?
Ég önnel, Cathy.
Halló.
Felébresztettelek?
Sajnálom, hogy ilyen későn hívlak...
- Ébren voltam. - Nem akartam fölzaklatni a gyerekeket.
Hát persze.
Hogy vannak?
Jól.
Mindig kérdezik, mikor jössz haza.
Tudom. És részben ezért hívtalak.
Tegnap telefonált Dick,
és azt mondta, mindent elrendezett.
Megírták a papírokat,
és tudni szerette volna...
hogy a csütörtök jó-e neked, háromkor.
Mondtam, hogy csütörtökön te hordod szét a gyerekeket,
de nem voltam benne biztos.
Erre sosem emlékszel, pedig a napok egyszer sem változtak.
Mindig a szerda és a péntek volt az enyém.
Persze.
Sajnos én már csak ilyen szórakozott maradok.
Mit mondtál, csütörtökön mikor?
Tessék?
Hánykor találkozunk?
Háromkor.
Rendben.
Remek.
Hát akkor ennyi.
Tudom, hogy késő van.
Igen.
Akkor találkozunk csütörtökön.
Csütörtökön.
Minden jót, Cathy.
Minden jót, Frank.
67 dollár és 32 cent. Milyen nap is van ma?
Sybil, erre semmi szükség.
Péntek van.
Tudom, de annyi dolgunk van, nem állhat neki asztalt polírozni.
Régebben mindig így csináltam.
- Tudom. - Vigye a bevásárlólistát!
Köszönöm. Nem is tudom, mire mennék maga nélkül.
- Nem leszek el soká. - Rendben, asszonyom.
- Miért fordulunk be itt? - Mindjárt jövök.
- Hová mész? - Maradjatok itt!
Beszállás!
A személyvonat New York és Washington felé azonnal indul!